Pokloňme se našim slavným...
a našim otcům, kteří nás zplodili.
Všechny tyto muže uctívala jejich pokolení
a byli pýchou své doby.
Sešli jsme se dnes, abychom poděkovali
za život Harolda Abrahamse.
Abychom uctili jeho památku.
Zbyli jsme už jen dva -
mladý Aubrey Montague
a já -
už jen my ted' můžeme zavřít oči
a vzpomínat na pár mladých mužů
s nadějí v srdci
a křídly na patách.
Hotel Carlton, Broadstairs, Kent.
28. června 1924.
Milá maminko. Velmi nerad slyším o Tvé nemoci a celkové depresi.
My tu také máme dosti špatné počasí.
Děkuji Ti za dopisy.
Je mi líto, že Tě s tatínkem mrzí,
že kvůli olympiádě zanedbávám těsnopis.
Ale kdybyste v mém věku měli šanci vyhrát světové mistrovství v Paříži,
byli byste stejní blázni jako já.
Máme týden do odjezdu,
a od té doby, co jsme přijeli do Cambridge, jsme mohli těžko předpokládat,
jaké krušné časy nastanou.
Harold se vůbec nezměnil,
horlivý jako vždycky.
Jde tvrdě přes všechny, kteří mu stojí v cestě.
Hádám, že taxi nemá smysl, co?
Potřebujete pomoc?
Pomůžu vám s těmi holemi.
Jste laskav.
To nestojí za řeč.
Máte všechno?
Jste si jist, že je vše v pořádku? - Fajn, pokračujte.
Je to celé show.
Ačkoli to mám opravdu rád. Chápu, pokud vás to nezajímá.
Já běhám.
Opravdu? Já též.
Jsem překvapený, že si najdete čas.
Nesnáším být poražený. A vy?
Nevím, nikdy jsem neprohrál. Vpravo nahoře.
Chcete pomoci s kufrem? - Ano, ano, samozřejmě.
Tudy.
Jaká kolej, pane? - Gonville a Caius.
A vy, pane? - Ta samá.
Tudy, pánové.
A jsme tady.
Podej mi to.
Pospěš si, polož tam ty kufry.
Tak.
Děkuji, pane.
Děkuji mnohokrát. - Ano, díky. A hodně štěstí.
A to je zač jsme bojovali v té zatracené válce.
Dát studium takovým parchantům.
Pojď.
KOLEJ CAIUS, CAMBRIDGE 1919
Já vezmu tohle.
- Uvidíme se vevnitř, Aubrey. - Dobře.
Děkuji.
- Jméno. - Myjsme noví.
To vidím, chlapče. Jak se jmenujete?
Abrahams. H. M.
- Hned nahoře. Repton. Je to tak? - Správně. Odešel jsem před rokem.
- Sloužil jste? Ve Francii? - Ne. Rukoval jsem moc pozdě.
Smůla, chlapče.
Spousta mrtvých by takovou smůlu brala.
To máte pravdu, chlapče.
Vítám vás v Caiusovi.
- Tady se podepište. - Děkuji.
Je to přes dvůr, nahoře v pravém rohu, po schodech.
Mimochodem, jak vy se jmenujete?
Rogers, hlavní vrátný, a tohle je můj asistent, pan Ratcliffe.
Tak tedy, pánové Rogersi a Ratcliffe, přestali mi říkat ,,chlapče", když ze mě udělali důstojníka.
- Je to jasné? - Ano... pane Abrahamsi. - Naprosto jasné.
Byl bych vděčný, kdybyste si to pamatovali.
- Nashledanou. - Dobře.
Co váš přítel studuje, hochu?
Obranu útokem?
Nemám ponětí.
Ale jedna věc je jistá.
Se jménem Abraham určitě nebude zpívat v kapli ve sboru, že?
- Jméno? - Montague.
- Cože? - Montague.
Procházím seznamem válečných obětí.
Jméno zajménem, která já nemohu číst
a která my ze starší generace
nemůžeme slyšet bez emocí.
Jména, která jsou pouze jmény pro vás, nové studenty.
Ale která nám vyvolávají v paměti jeden obličej za druhým,
plné upřímnosti a dobroty,
nadšení a elánu
a příslibu akademického triumfu.
Výkvět své generace, sláva Anglie,
a oni padli za Anglii a za všechno, co Anglie znamená.
A nyní, tragickou shodou okolností, se jejich sny stávají vašimi.
Vyzývám vás, abyste sáhli na dno své duše.
At' každý z vás objeví svou skutečnou příležitost k velikosti.
V jejich jménu,
ve jménu své univerzity a ve jménu své vlasti se chopte této příležitosti.
Radujte se z ní
a nenechejte se ničím odradit od svého poslání.
Čtvrtek, 10. října 1919.
Můj první den v Cambridgi završila
velkolepá večeře prvního ročníku.
Rektor přednesl dojemný projev,
a já ted' netrpělivě čekám na opravdový začátek semestru.
Ragby, golfová společnost, tenis,
squash, flóra a fauna, filatelie. - To je všechno? Ty líná kůže!
- Nemůžu stíhat všechno. Někdy taky musím studovat.
- A co ptáci? Můžeš s sebou brát knihy.
Jak mohu pozorovat ptáky při čtení?
Vstupte do kriketového klubu. Je tu někdo z Yorkshiru?
Já se v životě nenaučím odpalovat.
- Abrahams, H.M. - Zvládnete tenor?
- Máme zoufale málo tenorů. - Jenom na mučidlech.
- Aubrey. Ty zpíváš? - Školní sbor, to je všecko.
A vy, Stallarde? - Mě nenechali zpívat ani Kolo, kolo mlýnský.
To je mi líto. Každý nemůže mít talent.
- Zapište i mého přítele. - Počkat.
Báječně! Zkoušky začnou v pondělí. Jolanta.
- Já jsem jako malý zpíval alt.
- Výborně! Budeš královna víl.
Máme svatou povinnost vůči milionům nadarmo zmařených životů!
Na střední vzdálenost hned tak někdo neběhá.
Za ty časy neručím.
Většinu jsme měřili školním budíkem.
Na sekundách nezáleží, mně tohle stačí.
Slyšel jste o nějakém Abrahamsovi? H.M. Abrahamsovi? Přihlásil se na školní závod.
Co je na tom tak zvláštního?
Za celých 700 let se to nikomu nepodařilo.
A co děláte vy?
Tak, mládenci, děkuji! Děkuji.
Oznamuji, že H.M. Abrahams z koleje Gonville a Caius
se oficiálně přihlásil na školní závod.
Pro ty z vás, kdo neznáte pravidla...
Závodník se pokusí oběhnout dvůr
z místa pod hodinami,
než hodiny odbijí poledne.
Vzdálenost běžně označovaná jako 188 kroků.
Abrahamsi, nemáš místo nohou rakety?
Závod začíná...
- Abrahamsi, nemáš šanci!
- Ve jménu Izraele!
Závod začíná, jakmile hodiny začnou odbíjet.
Závodník musí doběhnout, než odbije všech 12 úderů.
Jen se ukaž, Abrahamsi, ty frajere!
Závodník se připraví.
Tento Abrahams. Co o něm víte?
Chodil na Repton.
Žid.
- Jeho otec je finančníkem ve městě. - Finančníkem?
Co to asi znamená?
Zřejmě půjčuje peníze. - Přesně tak.
A co se říká o jeho synovi?
Akademicky schopný. Arogantní.
Nedůtklivý, málem až agresivní.
Takoví oni bývají.
A přitom má hluboký smysl pro povinnost a loajalitu.
Říká se, že umí běhat?
Jako vítr.
Pánové, ustupte. Pryč z dráhy. - Děkuji.
Pane Abrahamsi, připravte se.
Vzhledem k tomu, že další závodníky nemáme, pan Abrahams poběží sám.
Zadržte, pane startére! - Jméno a kolej, pane.
Lindsay. Poběžím tady s kamarádem.
Závodíme jménem Reptonu, Etonu a Caie.
- Já jsem nevěděl, že běháš. - Já taky ne.
Slyšel jsem, že poběžíš. Říkal jsem si, že tě popoženu.
- Bude mi ctí. - Skvěle.
Hodně štěstí.
Pánové, připravte se.
A nezapomeňte -jakmile začne odbíjet 12.
Oba doběhli včas?
Myslím, že ne.
- Lindsay se o vlásek opozdil.
- Škoda.
Takže se to podařilo. A studentovi z Caie!
Musíte být velmi pyšný. První muž za sedm století.
Třeba je to opravdu národ vyvolený Bohem.
Pochybuji, že se v celé zemi najde svižnější běžec.
Připravte se.
Pozor.
SKOTSKÁ VYSOČINA, 1920
Možná je tvůj nejlepší přítel, Sandy, ale taky je to můj nejlepší bratr.
Já myslím na něj, ne na tvůj požehnaný atletický tým.
Rozhodl se, že půjde do mise jako otec.
Nemyslíš, že toho má dost i bez závodů?
Běhá velice rychle, Jennie. Viděl jsem ho s míčem v rukou.
Já jsem ho viděla s biblí v rukou.
A vím, co je důležitější.
Tu příležitost mu nemůžeš vzít. - Říkám ti, pošli ho na dráhu...
Nic mi neříkej, Sandy. Já to nechci slyšet.
Mně na Ericovi záleží. Moc záleží.
Nechci, aby si všecko pokazil kvůli nějakému běhání, slyšíš?
Tady máš. Výborně.
Víte, dámy a pánové,
jedna cena, kterou člověk platí, když dosáhne určité proslulosti,
i když jen jako hráč ragby, spočívá v tom, že po vás chtějí, abyste něco odevzdávali.
Často se říká, že dávat je větší potěšení než brát.
Chtěl bych vám říct - že radost, kterou vidím na tváři těchto chlapců,
stojí za deset cínových pohárů, které mi doma v Edinburghu lapou prach.
Když jsme byli v Číně, můj otec
vždycky básnil o domově, o našich údolích.
Ale já jsem se narodil v Orientu, jako moji bratři a moje sestra,
a přirozeně jsem mu nevěřil.
Ale když se ted' rozhlédnu, po vřesovištích na našich kopcích,
vidím, že měl pravdu. Nic se tomu nevyrovná.
Děkuji za přivítání. A děkuji za to,
že jste mi připomněli, že jsem, a co budu dýchat, vždycky budu
Skotem.
Pane pastore.
Než necháme Erica odejít... Je pravda,
že hlavní závod dnešního utkání se ještě neběžel?
Otevřené mistrovství na 200 m.
Podle tradice je to poslední závod tohoto utkání.
Myslíte, že když mu najdeme obutí,
podaří se nám přesvědčit nejlepší skotské křídlo,
aby se nám předvedl? Co říkáš, Ericu?
Připravit se!
Pozor!
Co jsem ti říkal, Ericu? Co jsem ti říkal?
Troška liberalismu by jistě neuškodila.
Sandy, království Boží není demokracie.
Bůh nemusí soutěžit ve volbách.
Není v něm místo pro debaty, úvahy
ani referenda o tom, kterou cestou se vydat.
Je v něm jedna pravda, jedno zlo, jeden absolutní vládce.
- Myslíte diktátor.
- Ano, ale dobrotivý, milující diktátor.
A tomu říkáte svoboda volby.
Na vybranou máš vždycky, Sandy.
Nikdo tě nenutí, abys ho následoval.
- Víš, jaký je dnes den? - Ano.
- Tak mi to řekni. - Neděle.
V den Páně se přece nehraje fotbal, nebo ano?
- Ne. - Vstáváš ráno brzy?
- Máma mě budí v sedm.
Tak si zahrajeme, až vstaneš. Ano?
Pane Liddelle, může přijít můj táta?
Jistě. Přived' celou rodinu. - Dám vám náskok pěti branek.
V devět hodin ti jede vlak.
To krásně stihnu.
Chceš, aby si ten kluk myslel, že Bůh zkazí každou radost?
Rád bych s dovolením pronesl přípitek rodině Liddellově,
kterou mám tu čest nazývat přáteli.
Jeho ctihodnosti J.D., paní L., milý Erneste.
Bon voyage a št'astnou cestu zpět do Číny.
At' vás čekají št'astná a spokojená léta.
A ty, kdo zůstávají, at' ochraňuje Bůh,
přináší jim inspiraci a vede je ke slávě.
Děkuji, Sandy. To bylo moc pěkné.
Spoléhám na to, že na ně dohlídnete.
Bud'te bez obav, paní L. A jestli zhřeší, všecko vám vypíšu na dopisnici.
Všecko budete bez meškání vědět.
Známky tě budou stát celý majetek.
Neboj se. Já se o své investice postarám.
Budu vám vládnout železnou rukou.
To si budeme muset dát pozor.
Máš štěstí, Ericu.
Dostal jsi do vínku řadu nadání.
A máš svatou povinnost náležitě jich využít.
Tatínek má pravdu. Běhej naplno, jak už jsi nám to převedl.
Mise tvými úspěchy jen získá.
Ted' potřebujeme svalnatého křest'ana.
Aby si ho lidé všimli.
Jak dobrý jsi, Ericu?
Sandy si myslí,
že do měsíce bude běhat za Skotsko.
A potom... už mu nic nebude stát v cestě. - Jak to myslíš?
Možná olympijské hry?
Ericu, Boha můžeš velebit loupáním brambor,
když je budeš loupat dokonale.
Nedělej kompromisy. Kompromis je jazyk d'ábla.
Běhej ve jménu Božím
a uváděj svět do úžasu.
ATLETICKÉ UTKÁNÍ
S VYSTOUPENÍM ŘEČNÍKA EVANGELICKÉ MISE ERICA LIDDELLA
SKOTSKO V. IRSKO
PROSLULÝ STUDENT EDINBURGHSKÉ UNIVERZITY ERIC LIDDELL
PROMLUVÍ V 6 HODIN VEČER
Přišli jste dnes na závody. Abyste viděli, jak někdo zvítězí.
Tím vítězem jsem náhodou byl já.
Ale já nechci, abyste závod jen sledovali.
Chci, abyste se ho účastnili.
Chtěl bych přirovnat víru k účasti v závodu.
Není to snadné.
Je k tomu třeba soustředit vůli. Duševní energii.
Pocit'ujete vzrušení, když vítěz protrhne cílovou pásku,
zvlášt', když jste si na něho vsadili.
Ale jak dlouho to trvá?
Jdete domů. Máte možná připálenou večeři.
Možná nemáte práci.
Proč bych vám zrovna já měl kázat,
abyste tváří v tvář realitě života uvěřili?
Chtěl bych vám dát něco stálejšího,
ale mohu vám jen ukázat směr.
Já nemám recept na to, jak vyhrát závod.
Každý běhá po svém.
A odkud se bere síla dokončit závod?
Zevnitř.
Ježíš řekl:
"Hle, království Boží je mezi vámi.
Budete mě hledat a naleznete,
když se mne budete dotazovat celým srdcem."
Když se zasvětíte
lásce k Bohu,
bude váš boj vždycky dobrý.
Děkuji. Děkuji, že jste přišli.
Je to bolest.
Bezmocnost.
A vztek.
Člověk si připadá ponížený.
Někdy si říkám: "Přestaň, všecko si to jen vymýšlíš."
A pak zase uvidím ten pohled.
Uslyším zvláštní tón v řeči.
Ucítím chladnou váhavost ve stisku ruky.
To je můj otec.
Žid z Litvy.
On je cizinec. - Je tu stejně cizí jako buřt.
- A navíc košer!
Mám ho rád a obdivuju ho.
Zbožňuje tuhle zemi.
Z ničeho vybudoval cosi, co podle něho stačilo k tomu, aby z jeho synů byli praví Angličané.
Můj bratr je lékař.
Špička ve svém oboru.
- Kde jsi ty? - Ten kudrnatý vzadu.
Nikdy mu nic nechybělo.
A podívej se na mě.
Student nejlepší univerzity vzemi.
Na jedno však otec zapomněl.
Ta jeho Anglie je křest'anská a anglosaská.
Stejně jako kruhy mocných, kteří jí vládnou.
A ti, kdo se v nich pohybují, si je žárlivě a ostražitě střeží.
Dobře sis vybral práva. Jsi dokonalý advokát.
Jedna z mála výhod mé rasy. Říká se tomu dobrá vyřídilka.
Co budeš dělat? Necháš to tak?
Ne, Aubrey.
Já jim ukážu. Všem. Jednomu po druhém.
Budou se honit, jen aby mi stačili.
Anglie sahá po nejvyšší poctě. Od našeho zvláštního zpravodaje.
Jednoznačné vítězství hvězdy z Cambridge.
Trojnásobné Abrahamsovo vítězství.
Od našeho zvláštního zpravodaje.
UNIVERZITNÍ KVARTET Z CAMBRIDGE OVLÁDL SOUTĚŽ
Bravo, Harolde!
SKOTSKÁ ATLETICKÁ ASOCIACE
SKOTSKO V. FRANCIE
25 liber na Liddella.
Pan Mussabini, pokud se nemýlím.
Jmenuji se Keddie. Plukovník John Keddie.
- Já jsem... - Prezident Skotské amatérské asociace.
Já vím a velice mě těší, pane.
- Co noha? To byl ošklivý pád.
Samozřejmě jste tu vítán.
Ale my přísně dodržujeme pravidla amatérského sportu.
Žádné strachy, plukovníku.
Přišel jsem se jen dívat.
Dobře. Jistě mě chápete.
Nuže, do bitvy! Doufám, že se vám hry budou líbit.
Hry? Děláte si legraci. Už jsem viděl líp organizované srocení lidu.
Do toho, Skotsko!
Pánové, připravte se.
Pozor.
Vstaň, chlapče. Vstaň.
Nemá šanci.
Jen dávej pozor. Zatím neztratil hlavu.
Výborně, Ericu. Výborně.
Za chvíli bude v pořádku. Dojdu mu pro šaty.
Pořádně si ho hlídejte, pane McGrathi.
Protože jestli ho ztratíte, jiného takového už nenajdete.
Už jsem viděl větší eleganci, pane Liddelle.
Ale kuráží se vám nikdo nevyrovná.
Pan Abrahams, že?
Takže vy jste ujel 300 mil, jenom abyste mě viděl?
Vás a Liddella. Slyšel jsem, že jste oba nejlepší.
A co si myslíte ted'?
Nikdy jsem neviděl tolik energie, tolik odhodlání.
Běhá jako divoké zvíře. Jde z něho hrůza.
Aby ne. Mě úplně děsí.
Chci, abyste mi pomohl postavit se mu.
Řekněte mi, pane Abrahamsi. Jste ženatý?.
Ne, proč? - Tedy, až se objeví ta pravá,
jak se vám bude líbit, když vás požádá o ruku?
Víte, pane Abrahamsi, s ženichem je to stejné
jako s trenérem - namlouvá si on.
Pane Mussabini, já umím běhat rychle. Myslím, že s vaší pomocí -
dokážu běhat ještě rychleji. Možná rychleji, než všichni přede mnou.
Já chci olympijskou medaili.
Vidím ji před sebou. Čeká na mě.
Ale sám to nedokážu.
V naší profesi platí staré rčení, chlapče.
Co Bůh nedá - marně člověk hledá.
Nechejte to na mně.
Budu vás sledovat. Pozorovat. A když si budu myslet, že to půjde -
když na mě taky zamává medaile -
určitě nebudu ztrácet čas.
Až se znovu potkáme,
budu prosit já.
Takže vy mě budete pozorovat?
Chlapče, jestli na to máte...
čeká vás tvrdá vojna.
- Co jsem ti říkal? Že je to kus?
- Je úžasná.
Já myslím, že to docela ujde.
Nikdy jsem na ničem takovém nebyl, ale líbí se mi to.
- A tobě, J.B.? - Takových představení já mám za sebou.
- Dokážeš je vyjmenovat? - Ne!
Takže i kamenné srdce se nechalo zlomit.
- Abrahams se zamiloval? - Zamiloval? Zbláznil se do ní.
- Nedá si říct.
- Chudák nám propadl lásce!
Sotva ji uviděl. Já ji zbožňuju už léta.
- Mimochodem, kde je ted'?
- Šel ji pozvat na večeři.
- To snad ne! - O přestávce?!
To se má.
- Děkuji. To je asi pro mě, ne? - Harolde.
Vynikající.
Tak co?
- Jak co? - Mluvil jsi s ní?
Ano.
- A půjde? - Ano.
- Na večeři? - Ano.
Její mladší bratr je blázen do atletiky. Pořád o mně mluví!
Monty, napij se i za mě. Mám pocit, že to budeš potřebovat.
Promiň, Monty.
Ano, poníženě děkuji, pane.
Ano, zajisté, pane.
Dobrý večer, slečno Gordonová! Prý jste byla úžasná.
Kdo byl ten chlapík?
Hudební kritik z novin. Starý bambula.
- Zjevně se mu to líbilo.
To bych netvrdila.
Takhle mluví vždycky. Špínu si nechávají do novin.
- Dnes to trošku nevyšlo.
- Cože? Byla jste ohromná! - Děkuji.
Jedna z našich služebnic se nechala otěhotnět od gondoliéra.
Museli jsme dnes nasadit náhradnici. To trio...
- Jako obvykle, slečno Gordonová? - Děkuji, Toffy.
A pro vás, pane.
To je pan Abrahams. Je to velmi slavný závodník.
Dnes bude pít vaši specialitu poprvé.
- Doufám, že vám bude chutnat, pane. - O tom nepochybuji.
Tak do toho!
Je to Toffyho tajná směs, jakýsi koktejl de maison,
tak si nechejte chutnat.
- Vynikající. - Vidíte, Toffy!
Právě jste získal doživotního přítele.
Moje oblíbené.
- Pro dva. - Bude mi potěšením.
Co jsem si to objednal?
Překvapení.
- Na zdraví. - Na zdraví.
Tedy... slavný Harold Abrahams. Můj bratr bude zelený závistí.
Můj také.
- Nevypadáte moc nelítostně. - A měl bych?
Podle mého bratra ano. Tim říká, že proto vždycky vyhrajete.
- Proč běháte?
- Proč zpíváte?
Je to moje práce.
Ne, to je hloupost. Zpívám, protože zpěv zbožňuji.
Běháte rád?
Mám na běhání návyk. Je to posedlost. Zbraň.
- Proti čemu?
- Nejspíš proti tom, že jsem Žid.
To myslíte vážně?
Nejste Židovka,
jinak byste se neptala.
Nesmysl! Na to přece nikdo nedá.
Vám židovství rozhodně neuškodilo.
Já říkám, že trpím poloviční deprivací.
To zní záhadně. Co to znamená?
Znamená to, že mě přivedli k vodě, ale nenechají mě pít.
Vy jste ale zvláštní patron, pane Harolde Abrahamsi.
Zvláštní...
ale úchvatný.
Dal bych přednost té úchvatnosti.
Copak je život tolik ponurý?.
Dnes večer ne.
Jste tak krásná.
Jako vy.
Vepřové nožičky.
Pane Bože.
LONDÝN 1923
Na druhé nástupiště přijíždí létající Skot z Aberdeenu.
7.30, pane Liddell! Přesně 7.30.
Prosím. Teplý čaj a topinky. - Skvěle.
- Spal jste dobře?
- Jako špalek.
Ano. Musíte mít čisté svědomí.
To sotva. - Už jsme tady?
- Ano. Právě jsme přijeli. King's Cross.
A tady máte noviny, je v nich vaše fotografie.
Podle všeho se čekají velké věci. - Skutečně?
- Tady máte. - Moje úcta, pane.
Nemusíte spěchat. Necháme vás tu ještě hodinu.
- A hodně štěstí dnes odpoledne. - Děkuju.
Ano, pane Abrahamsi. Skot je taky připraven.
ABRAHAMS ŘÍKÁ: "JSEM PŘIPRAVEN"
Chtěl bych vám popřát úspěch.
Děkuji. Nejlepší vyhraje.
Připravte se.
Pozor.
Neuvěřitelné.
Tohle je k smíchu. Nikdo neumřel, jen jsi nevyhrál závod. Nemusíš truchlit.
Proboha, vzpamatuj se, Harolde. Chováš se jako malý kluk.
- Prohrál jsem. - Já vím!
Já jsem tam byla, pamatuješ? Dívala jsem se.
Bylo to úžasné. Ty jsi byl úžasný.
On byl jenom úžasnější. Vyhrál ten, kdo byl právě nejlepší.
Musel jsem se po něm dívat. To je naprosto zásadní. Nikdy se nedívat.
Měl náskok. Nemohl jsi nic dělat. Vyhrál spravedlivě.
To je konec, Abrahamsi.
Když nedokážeš snést porážku, je to tak nejlepší.
Já neběhám proto, abych snášel porážky!
Já běhám proto, abych vyhrával.
Když nemůžu vyhrávat, nebudu běhat.
Když nebudeš běhat, nemůžeš vyhrát.
Až si to vyřešíš, zavolej mi.
Sybil... Nechod'.
Já jenom nevím, co mám dělat.
Zkus se chovat jako dospělý člověk.
Ty jsi úžasný člověk.
Běháš jako bůh.
Byla jsem na tebe pyšná. Tak at' se ted' nemusím stydět.
Nejde o tu porážku, Syb.
Eric Liddell je dobrý člověk a dobrý závodník. Jde o mě!
Po vší té dřině ví Bůh, k čemu jsem vlastně dobrý?
Abys ho příště porazil.
Sybil, já neumím běhat rychleji.
Pane Abrahamsi! Najdeme spolu malou rezervu.
Charlie Paddock. Dělová koule z Kalifornie. Nejrychlejší člověk na světě.
Vítěz na 100 metrů, olympijské hry,
- 1920, Antverpy. Čas? - 10,3.
Jackson Scholz, newyorský blesk.
Druhé místo, olympijské hry, 1920. Nevyhrál, protože se podíval doprava.
Podívejte se, tady je cíl. Vidíte? Jak jde Paddock přes něho na pásku?
Ten pohled stál Scholze závod.
- Scholz je nejrychlejší. - 10,3... 4.
Eric Liddell. Náš starý známý.
Dívejte se na ně.
Myslete na ně. Dýchejte pro ně.
Chci, abyste měl před sebou jejich tváře pokaždé, když zavřete oči.
Nejdřív Létající Skot. To opravdu bolelo.
To není problém.
Běhá dobře, ale potřebuje větší vzdálenost.
- Běh na 100 metrů mu nesedí.
- Mě málem přesvědčil!
Ano, běhá rychle, ale nepoběží rychleji, rozhodně ne při sprintu.
Pohání ho kuráž.
Běhá srdcem. Umí sáhnout hluboko.
Sprint se běhá na nervech. Je jako dělaný pro neurotiky.
Ne, vážně. Kuráž můžete vybičovat, potlačit, ale nervy se dají vybrousit.
Paddock, Scholz a Eric Liddell.
Pojd'te sem na moment, pane Abrahamsi.
Víte, proč jste posledně nevyhrál?
Protože jste dělal moc velké kroky. Jen o pár coulů. Tady...
Tyhle mince jsou vaše kroky při stovce.
Máte ještě dvě mince, pane Abrahamsi?
Třeba je někde najdeme.
Jak jsem říkal, moc velké kroky. To je sprinterova smrt.
Facka při každém kroku.
Sráží vás zpátky.
Představte si, že běháte po horkých cihlách.
Když necháte nohy moc dlouho na zemi, spálíte se.
Nahoru, nahoru. Zlehka, zlehka! Zlehka jako peříčko.
Pozor! Ne! Nezaklánějte zase hlavu! Hlavu musíte narovnat! Zkuste to znovu.
Rychleji, no tak!
Předběhněte auto! No tak!
Trénink, trénink, trénink. Nic jiného neslyším.
Věříš na to, co tu děláme, nebo ne?
Nezlob se, Jennie.
Přišel jsem pozdě. Omlouvám se.
- To je hrozně hezké, Ericu.
Vždyt' ti říkám, že mě to mrzí.
Mně? Ale mě tím přece neurážíš.
Nerozčiluj se! Bůh se neurazí kvůli jednomu zmeškanému autobusu.
Ano, Ericu, ujel ti autobus. Ale proč?
Tvoje myšlenky už nejsou s námi, synu.
Máš hlavu plnou běhání a rozběhů a medailí a tempa.
Tak plnou, že nemáš čas se zastavit.
Jennie!
Netrap se.
Já se musím trápit, Ericu.
Mám o tebe strach.
Mám strach z toho, co to s tebou může udělat.
Prosím, pane Liddelle. Můžete se mi podepsat? - Jistě.
- Vybereš si pero? - Tady máš. - Děkuju.
Pojd', Jennie, půjdeme se projít. Chci ti něco říct.
Není to úžasná podívaná, Jennie?
Starý dobrý Edinburgh. Bude se mi po něm stýskat.
Rozhodl jsem se. Vrátím se do Číny.
Misionářská služba mě přijala.
Já jsem tak ráda!
Ale nejdřív musím hodně běhat.
Jennie, musíš to pochopit.
Já věřím, že mě Bůh stvořil za určitým účelem.
A tím je Čína.
Ale taky mi dal rychlost.
A když běhám... cítím, že ho to těší.
Kdybych se toho vzdal, pohrdal bych jím.
Měla jsi pravdu. Není to jen pro zábavu.
Vítězstvím mu skládám poctu.
Nejdřív musím dostudovat.
To je spousta práce.
A pak přijde Paříž.
Olympiáda.
Nestačím na všecko.
Prosím tě, aby ses o misi starala sama, než to všecko skončí.
Uděláš to pro mě, Jennie?
Andy, uniká mi. Nemůžu k němu najít cestu.
To se spraví, děvče. To se spraví.
Říká, že mě musí pustit z hlavy.
Jestli mě má rád, nemůže něco takového říct.
Svět je proti němu, on si to aspoň myslí.
Ted' má příležitost dokázat, že za něco stojí.
Proto nic jiného nevidí ani neslyší, ani tebe.
Je to těžké, já vím, ale musíš se ho snažit pochopit.
- Proč?
- Protože o něho stojíš, ne?
A co ty? A Stallard a Aubrey?
Vy jste se nezměnili. Taky máte příležitost.
Být z nejrychlejších, ano, ale ne ze všech nejrychlejší.
Nejrychlejší v historii.
Tohle se otec nikdy nenaučí.
To je nesmrtelnost.
Jenom si pomysli, co to znamená pro člověka, jako je Harold.
Pro mě je to prostě zábava. Nic víc nechci.
"Zahodit zábrany" a tak dále.
Ale pro Harolda je to otázka života a ...
... smrti.
- Takže můžu jenom čekat? - Bohužel.
A modlit se, aby vyhrál!
A když nevyhraje?
Neboj se. V životě jsem neviděl nikoho zamilovanějšího, než je Harold.
Jenom mu trošku závidím.
- Váš slunečník, slečno Gordonová. - Děkuji, Mildred.
Je to hlupák!
Vždycky jsem si myslel, že patent na štěstí mají lrové!
- Johne, divadlo Savoy. - Ano, pane.
Mildred, přinesete mi tretry?
Hotovo, pane!
Coote, jestli jen kapku rozleju, dáš mi vědět.
Dotknout se můžu, ale rozlít nesmím.
Život utíká, Abrahamsi. Život utíká.
Ale naše stará dobrá univerzita nabízí vzácnou útěchu, nemyslíte?
O tom není pochyb.
Mohu tedy předpokládat, že by vás hluboce rmoutilo, kdybyste se dozvěděl,
že vaše chování jí působí újmu?
Přirozeně.
Dobře. Nepochyboval jsem o tom.
V Cambridgi jsme vždy byli hrdi na naši atletickou zdatnost.
Věříme, vždy jsme věřili, že sport je nepostradatelnou
složkou vzdělání Angličana.
Formuje charakter.
Pěstuje odvahu, poctivost a schopnost vést.
Ale především nezdolného ducha loajality,
soudružství a vzájemné odpovědnosti.
- Souhlasíte se mnou?
- Ano. Souhlasím.
Obávám se, že v nitru této univerzity narůstá podezření -
a říkám to, aniž bych jakkoliv
srážel vaše výdobytky, jimž se všichni radujeme -
že ve své honbě za úspěchem
vám možná sešly z očí některé z těchto ideálů.
Mohu se zeptat, jakou formou se tato zrada projevuje?
- Stěží je to zrada!
- Zaznělo tu slovo újma.
Říká se, že máte osobního trenéra.
Pana Mussabiniho, ano.
- Je to Ital?
- Je italského původu, ano.
- Aha. - Ale ne zcela italského.
- To rád slyším.
- Je napůl Arab!
Zaměstnáváte tohoto pana Mussambiniho na profesionálním základě?
Sam Mussabini je nejlepší, nejpokrokovější,
nejpronikavější atletický trenér v celé zemi.
Jsem poctěn tím, že jsem hoden jeho pozornosti.
Nicméně je to profesionál.
A co jiného by byl? Je nejlepší.
Ale tady se, pane Abrahamsi, naše cesty bohužel rozcházejí.
Tato univerzita věří, že jen amatérský sport
může přinášet uspokojivé výsledky.
Já jsem amatér.
Trénuje vás profesionál.
Zaujal jste profesionální přístup.
Poslední rok jste se soustředil na rozvoj své techniky
ve střemhlavé honbě, abych tak řekl, za individuální slávou.
Takový přístup příliš neprospívá esprit de corps.
Já jsem především studentem cambridžské univerzity.
Jsem především Angličanem.
Čeho jsem dosáhl, čeho zamýšlím dosáhnout, je pro moji rodinu,
moji univerzitu a moji vlast.
A vaše obvinění se mne hluboce dotýká.
Vaším cílem je vyhrát za každou cenu, není-liž pravda?
Ne za každou cenu. Ale mám v úmyslu vyhrát podle pravidel.
Přáli byste si snad, abych se choval jako gentleman a prohrál?
Pokud byste měl jinak handlovat, pak ano.
Drahý chlapče, váš postoj je, abych tak řekl, příliš plebejský.
Jste příslušníkem elity
a očekává se, že se podle toho budete chovat.
Děkuji vám, pane,
za vaši pohostinnost.
Byl to navýsost poučný večer.
Přeji vám dobrou noc.
Víte, pánové,
vy toužíte po vítězství tolik, jako já.
Ale po vítězství dosaženém se zdánlivou nenuceností bohů.
Za vámi stojí archaické hodnoty dětského hřiště.
Držíte se klamných iluzí.
Já věřím, že o dokonalost je třeba usilovat...
a budoucnost dá za pravdu mně.
Tady máte toho svého Semitu, Hugh.
Jiný bůh. Jiný cíl.
Všichni! Ty, Henry, Andy a já, všechny nás vzali!
Tebe na 100 a 200 m, Andyho na 400 m a překážky,
Henryho na míli, a mě na steeplechase.
Paříž nás nemine!
Erica Liddella taky vybrali. Budete soupeři pod jednou vlajkou.
Aspoň si s ním vyrovnáš účty, ne?
Už se nemůžu dočkat.
Vítáme vás v Doveru, Lorde Birkenheade.
Jsou Američani tak dobře trénovaní, že s našimi chlapci zametou podlahu?
Rozhodně je pravda, že Američané se pečlivě připravovali,
možná až příliš pečlivě, aby si zajistili úspěch.
Ale my věříme, že se jim ve vší skromnosti můžeme vyrovnat.
Myslíte, že britský tým má šanci
proti tak skvělým americkým sportovcům, jako jsou Charlie Paddock a Jackson Scholz?
Vy Američané máte řadu mužů, kteří mají pověst nejlepších na světě,
ale tyto závody jsou v Evropě, ne v jemném klimatu Spojených států.
Pařížské podmínky budou jistě tvrdší,
bojovnější a rozhodně hodné kavalírů.
Lorde Birkenheade, jsou Američani tak dobře trénovaní, že s našimi chlapci zametou podlahu?
Pánové, náš Abrahams, Liddell a Lindsay...
jsou muži, kteří se jim postaví jako rovný rovnému.
Sandy! Snad jsi nevážil cestu ze Skotska jen proto, abys mě vyprovodil?
Ne. Vyprovázím sám sebe.
Pojd', nebo nám ujede lod'.
Haló, pane Liddelle! Jakou máte podle vás šanci proti Abrahamsovi?
Udělám všechno, co bude v mých silách.
Pane Liddelle! A co nedělní rozběhy?
- Co jste to říkal?
- V neděli! - Myslíte, že můžete porazit Američany?
Tamhle je pan Abrahams! Tamhle!
- Pane Abrahamsi! - Promiňte, nemám čas...
- Gilbert a Sullivan zvítězí. - Moc děkuju.
- Přišla jsem ti popřát hodně štěstí. - To jsem rád.
Já to chápu. Chtěla jsem, abys to věděl.
Budu tady, až se vrátíš.
Pospěšte si, pane Abrahamsi. Budeme vyplouvat!
Musím jít. Za tři týdny jsem zpátky.
Pozor na schody. At' tam dorazíte celý.
- Kdy ses to dozvěděl?
- Ty jsi dnes ráno nečetl noviny?
Rozběhy na 100 metrů jsou v neděli po slavnostním zahájení,
semifinále a finále dva dny nato.
Je to jenom rozběh.
Copak na tom tolik záleží?
Ano, záleží.
A přestože pokušení
předvést se v pařížských ulicích v nové parádě může být silné -
jako by samy pařížské ulice nebyly dost velkým pokušením -
chtěl bys vás požádat jménem olympijského výboru,
abyste tu svou krejčovskou nádheru
šetřili aspoň do slavnostního zahájení.
Nezapomeňte,
že jste hrstka vyvolených.
Nade vší pochybnost představujete
nejsilnější atletické mužstvo, jaké kdy opustilo tyto břehy.
Máte se postavit výkvětu světa -
hnědému a žlutému, bílému a černému, stejně mladému a vášnivému, jako jste sami,
lehkonohému a silnému,
ze všech civilizovaných národů na této Zemi.
Nepochybuji o tom,
že si povedete úctyhodně a... vysloužíte si uznání.
Přeji vám všem hodně štěstí.
Tvoje myšlenky už nejsou s námi.
Máš hlavu plnou běhání a rozběhů a medailí a tempa.
Tak plnou, že nemáš čas se zastavit.
Jennie, Jennie! Netrap se.
Já se musím trápit, Ericu.
Mám strach z toho,
co to s tebou může udělat.
- Víš, jaký je dnes den?
- Ano. Neděle.
V den Páně se přece nehraje fotbal, nebo ano?
Je to obtížné rozhodnutí, Liddelle.
Bude vás sledovat celá Británie.
Nevím, jestli to pochopí.
Nevím, jestli to chápu já.
To nevím ani já sám.
Poslední tři roky jsem zasvětil běhu,
jen abych byl na této lodi.
Vzdal jsem se ragby. Trpěla moje práce.
A hluboce jsem ranil někoho, kdo je mi velmi drahý.
Protože jsem si říkal,
že když zvítězím, zvítězím pro Boha.
A ted' to všechno hážu za hlavu.
Ale nemohu jinak. Běžet by bylo proti zákonům Božím.
Dopustil jsem se omylu.
Chlapče - za dané situace běžet nemůžete.
Ale zatím nikomu nic neříkejte, Liddelle.
Nechejte to na mně.
Nikomu ani muk. Počkejte, až dorazíme do Paříže.
Promluvím si s Francouzi. Moje slovo má určitou váhu
a bojovali jsme společně ve válce. Přece jen jsou nám zavázáni.
Já tomu nerozumím.
Frantíci nejsou moc zásadoví.
Ale u takového odhodlání, jako je vaše, člověk nikdy neví.
Třeba si dají říct.
Třeba se mi je podaří přesvědčit.
Francouze?
Co mohou udělat Francouzi?
Přece přesunout ten váš zatracený rozběh.
Dobrou noc.
Škoda, maminko, že nemůžeš vidět, jak skvělá nálada tu vládne po odjezdu.
Harold vyhrává na klavíru svého milovaného Gilberta a Sullivana.
Všichni jsou samý smích, mluví se o všem možném, jen ne o závodech.
Jsme vyslanci Británie a jsme si toho vědomi. Jsem tady Tvým jménem, maminko.
Tvým a tatínkovým. Doufám, že Tě nezklamu.
Není mezi námi nikdo, kdo by nebyl připraven celý se vydat, aby dosáhl úspěchu pro svou vlast.
"Američtí přeborníci přijíždějí do Francie."
To je Paddock.
Charles Paddock.
- Tamhle je Fitch. - Bože!
A tamhle je Scholz.
Ano, to je Scholz.
Ten je mi fyzicky blíž. Ale dokáže se vypnout. 10,4.
Máš se na co těšit, Harolde.
Připrav se na bitvu!
Charles H. Paddock
a Jackson Scholz. Nejrychlejší muži na světě.
Přísaháme při 8. Olympijských hrách
že budeme respektovat pravidla
a zúčastníme se pro slávu našich zemích
a čest sportu.
- Hodně štěstí, Andy. - Hodně štěstí, Harry.
Vaše královská výsosti, rád bych vám představil pana Toma Watsona, reprezentanta Nového Zélandu.
Těší mě. Přijel jste zdaleka.
Já studuji na Oxfordu, výsosti. Napsali mi. Říkali, že když jsem tady, měl bych se zúčastnit.
- Jak úsporné. Ale umíte běhat?
- Vynasnažím se, výsosti.
- Tak se mi to líbí. Hodně štěstí. - Děkuji, výsosti.
Královské požehnání.
- Ten chlapík je neocenitelný.
- No jistě! Jindřich V. se vším všudy.
Protokol, Monty. Protokol.
Je tady proto, aby nám předvedl, co se smí - a hlavně, co se nesmí.
Jackson Scholz. Těší mě.
Já jsem Eric Liddell.
Hodně jsme o vás slyšeli.
Obával jsem se, že tady nebudete.
Obávám se, že jsem.
Výborně. Jen vám to prospěje. Přijdete na jiné myšlenky.
Kníže waleský by s vámi chtěl mluvil.
Ne. To ne. To by nebylo správné.
Liddelle... je to váš budoucí král.
Vy mu odmítáte podat ruku?
To vaše arogance sahá až tak daleko?
Moje arogance sahá tak daleko, jak velí mé svědomí.
Doufejme tedy, že je natolik moudré, aby vám nechalo manévrovací prostor.
Tak dobře.
Skvěle. Hned vás k němu zavedu.
Vaše královská výsosti, dovolte mi, abych vám představil pana Erica Liddella.
Velice mě těší, Liddelle. Velice.
Viděl jsem vás hrát za Skotsko. Nesmírně mě to sklíčilo.
Doběhl jste dvakrát do branky až z vlastní poloviny.
To ano, pokud se pamatuji.
Rád vás konečně vidím na stejné straně.
Lindsay se výborně předvedl, co myslíte?
- Vedl si dobře. Opravdu dobře.
- Je nám všem příkladem.
Ericu, rád bych vám představil jeho milost vévodu ze Sutherlandu,
prezidenta naší olympijské asociace.
- Těší mě. - A našeho předsedu, lorda Cadogana.
Posad'te se. Udělejte si pohodlí.
Doutník?
Ale ne, samozřejmě. Vy nekouříte. A nepijete.
Natolik cílevědomý je tento mladý muž, kterého máte před sebou, pánové.
Lord Birkenhead nás informoval o vašem postoji
k účasti v rozběhu na 100 metrů, Liddelle.
Nebo bych měl říci k neúčasti?
Ano, pane.
Dotazoval se nás také, jak nejlépe předložit naši žádost Francouzům.
To nemůžeme připustit, chodit s prosíkem, a zvlášt' k Frantíkům!
To prostě nepřichází v úvahu.
Je to otázka národní důstojnosti. Jako vlastenec to jistě chápete.
Musím přiznat, že jsem ten návrh nepovažoval za reálný.
Tak proč jste to, proboha, neřekl?
Jako sportovec si přece ceníte úspory energie.
Já jsem chtěl běžet. Byl jsem dost zoufalý na to, abych se pokusil o cokoliv.
Takže za daných okolností
jsme se rozhodli, že vás pozveme na slovíčko,
abychom se pokusili najít řešení situace.
Tato situace má jediné řešení.
Totiž aby tento muž změnil názor a běžel.
To není třeba zdůrazňovat, Cadogane.
Naším úkolem je najít způsob, jak mu jeho rozhodnutí usnadnit.
Obávám se, že žádný způsob najít nelze.
Já v den Páně nepoběžím, to je moje poslední slovo.
Chtěl jsem to dnes večer potvrdit lordu Birkenheadovi,
ještě než jste mě pozvali na tento výslech.
Ušetřete nás neomaleností.
Neomaleností trpí ten, kdo se snaží zapůsobit na druhého, aby popřel svou víru.
Naopak, Liddelle.
My se na vaši víru odvoláváme.
Na víru ve vlast a krále. Na vaši věrnost.
Výborně. Za mých časů stál na prvním místě král,
a až za ním Bůh.
A válka, která měla skoncovat se všemi válkami, to dokonale prokázala.
Bůh stvořil státy. Bůh dělá krále králem
a vytváří pravidla, podle kterých král vládne.
A podle těchto pravidel patří neděle Bohu.
A já to rozhodně nehodlám měnit.
Pane Liddelle.
Vy máte svou národní hrdost... stejně jako já.
Sdílíme společné dědictví, společné pouto, společnou... loajalitu.
Někdy se od nás očekává, že budeme přinášet oběti ve jménu této loajality,
a bez nich je naše oddanost bezcenná.
A já se domnívám, že pro vás
takový čas právě nastal.
Vaše výsosti... Bůh ví, že miluji svoji vlast.
Ale tuto obět' nemohu přinést.
Vstupte!
Vaše královská výsosti... lord Lindsay.
Vaše výsosti, Cadogane, pánové. Omlouvám se, že vás takto přepadám.
Jsem si dobře vědom Ericova dilematu.
Chtěl bych se zeptat, zda smím navrhnout možné řešení.
Jiný den, jiný závod.
Co to má k čertu znamenat?
Je to velmi prosté, pane. 400 metrů. Ve čtvrtek.
Já už medaili mám.
Tak proč nenechat Erica, aby mě zastoupil ve čtyřstovce?
Já myslím, že to je skvělý nápad.
Můžeme ho nechat změnit disciplínu na poslední chvíli?
O tom rozhoduje výbor.
Výbor jsme my. Já myslím, že je to velice dobrý nápad.
Kdo je pro, at' řekne ano.
- Andy, já... - Potěšení je na mé straně, kamaráde.
Jen abych tě viděl běžet.
Dohodnuto.
To byl nepříjemný okamžik, Georgi.
Díky Bohu, že přišel Lindsay. Už jsem myslel, že nás ten hošík položil na lopatky.
Taky položil, F.E. A chvála bohu, že položil.
- Já tomu nerozumím.
Ten hošík, jak mu říkáte, je skutečně zásadový člověk a opravdový sportovec.
Jeho rychlost je pouhou nadstavbou jeho života, jeho síly.
My jsme ho chtěli odříznout od běhání.
V zájmu vlasti, ano.
Tak vysoká cena se neplatí za nic, F.E. Už vůbec ne za falešnou národní pýchu.
ZÁVODNÍK: "NEPOBĚŽÍM V NEDĚLI!"
BŮH PŘED KRÁLEM
SKOT UTÍKÁ PŘED BĚHEM NA 100 METRŮ
Lindsay postupuje místo Liddellovi.
400 metrů pro skotského zběha.
"Zavání to fanatismem," říká funkcionář.
"Zásadový člověk," říká arcibiskup. "Měli bychom být pyšní."
- Tak to je olympijský stadion. - Ano, Same.
Je to stejně dobré, jako kdybyste tam byl, ne?
Ještě lepší! Když jsem ta persona non grata.
Ano.
Je to prvotřídní, pane Abrahamsi. Zařídil jste to skvěle.
Když nezvítězíme ted', nezvítězíme nikdy.
Máte všecko, Same? Všecko, co potřebujete?
Ano.
Ted' už nám chybí jen neděle.
SKOTSKÁ CÍRKEV
Vybral jsem si text z Izaiáše, kapitoly 40.
Hle,
pronárody jsou jako kapka ve vědru,
jak prášek na vahách.
Všechny pro národy nejsou předním ničím,
jsou mu méně nežli nic,
než nicota.
Ten hodnostáře za nic nemá
a jako s nicotou nakládá se soudci země.
Cožpak nevíš?
Cožpak jsi neslyšel?
Hospodin, Bůh věčný,
stvořitel končin země,
není zemdlený?
Není znavený?
Jako kluk!
Takhle se nechat oblafnout.
Já vím, Same.
On dává zemdlenému sílu
a dostatek odvahy
bezmocnému.
Ale ti, kdo skládají naději v Hospodina,
nabývají nové síly.
Vznášejí se
jak orlové,
běží
bez únavy,
jdou
bez umdlení.
Vzpomínáš, jak jsme se poprvé potkali, starochu?
Jeli jsme spolu taxíkem, pamatuješ?
Připadal jsem si vedle tebe
jako stařec, obtížený, zahořklý...
Dokonce i nadřazený.
To jsem se pořádně přepočítal.
Ty, Aubrey,
jsi ten nejůplnější člověk, jakého znám.
Máš v sobě odvahu,
soucit,
laskavost.
Jsi vyrovnaný člověk.
V tom spočívá tvoje tajemství.
Ve vyrovnanosti.
Mně je 24 a nikdy jsem ji nepoznal.
Pořád něco hledám a ani nevím, za čím se vlastně honím.
Aubrey, kamaráde, já mám strach.
Dřeli jsme se Samem, rvali se a týrali.
Dennodenně.
Ty jsi nás viděl - a určitě ses nám smál.
Venku za každého počasí.
Blázni.
A k čemu?
V dvoustovce jsem dostal nářez.
Pak mě Paddock nachytal v semifinále.
A za hodinu tam budu znovu.
Zvednu oči na tu úzkou dráhu,
a budu mít deset osamělých sekund na to, abych ospravedlnil svoji existenci.
Ale dokážu to?
Aubrey, já znám strach z porážky.
Ale ted' mám skoro strach z vítězství.
Milý pane Abrahamsi.
Musíte mi prominout, že se na vás nepřijdu podívat,
přestože bych velice chtěl.
Ale věřím a doufám, že vyhrajete
100 metrů.
Běžte do závodu s odhodláním vydat ze sebe všecko.
A nezapomeňte
zaklonit hlavu při prvním kroku.
Dobře se rozcvičte,
a po startu zahodťe všechny zábrany.
Být vámi, obul bych si ty staré měkké tretry.
Hodně štěstí.
V úctě Sam Mussabini.
P.S. Přijměte tento talisman.
Můj otec na něj nedal dopustit.
Nelituješ, Ericu, že tam nejsi s nimi?
Ano.
Ale nemám žádné pochybnosti.
Vaše královská výsosti, dovoluji si představit pana Bowmana z USA.
Pane Bowmane.
Pane Murchisone.
Pan Watson z Nového Zélandu, s kterým už jste se setkal.
- Ale jistě, pan Watson. Jak se daří? - Velmi dobře, pane.
Výborně.
- Pan Paddock. - Á, pan Paddock.
Zvu celý váš tým na večeři v mém klubu, až se vrátíme do Londýna.
Když vyhrajete, platím já, když vyhraje Abrahams, platíte vy, co říkáte?
Platí, vaše výsosti.
Dohodnuto.
- Hodně štěstí. - Nápodobně.
Pan Scholz.
A toto je náš Harold Abrahams.
- Hodně štěstí, Abrahamsi. - Děkuji, výsosti.
Udělejte všecko, co můžete. Nic jiného od vás nečekáme.
- Hodně štěstí, Abrahamsi. - Děkuji.
Do toho, Charlie!
Charlie, Charlie, ra-ra-ra!
Hlavu dolů.
Pozor na první krok.
Zapnout všecky síly.
Harolde!
Synku.
Harolde!
Nechej ho být. Má toho dost.
- Ale vždyt' vyhrál! - Právě.
Jednou taky vyhraješ, Monty.
Není to žádná slast.
Vstupte.
Právě volala paní Abrahamsová, slečno.
Od novin telefonovali z Paříže.
Pan Harold. On vyhrál!
Mám vám vyřídit, že vyhrál!
Moc děkuju, Bille.
Opona jde nahoru za 15 minut, slečno.
Podařilo se mu to.
Děkuji, Matthewsi.
"Abrahamsův triumf."
"Student z koleje Caius získal olympijské zlato."
Nic jiného jsem nečekal.
Ano, vy jste se měl vždycky za necitu. Za hroší kůži.
Jste trochu samotář, jako já.
Ale ve skutečnosti máte měkké srdce.
Vy víte, na čem záleží.
Co je v životě nejdůležitější.
Jinak bych o vás ani prstem nezavadil.
Víte, pro koho jste dnes vyhrál?
Pro nás!
Pro sebe a pro starého Sama Mussabiniho.
Zatraceně, já na tohle čekám 30 let.
Harolde!
Vy nevíte, co to pro mě znamená.
A jestli svět neumí nic lepšího,
než vlézt si doma do postele, tak můžou jít všichni k čertu!
Protože my máme dnešní den,
my dva,
a máme ho navždycky.
Takže ted' to máte za sebou...
tak běžte domů za tou svojí holkou a začněte sakra žít.
Ano?
Na Sama Mussabiniho.
Nejlepšího trenéra na světě.
Zavolejte ho. At' nám ještě naleje.
Pojd'te, Same. Jdeme domů.
Finále běhu na 400 metrů.
Hodně štěstí. Uvidíme se asi až po závodě.
Co je zač ten Liddell? Může nás ohrozit?
Vůbec ne. Je to sprinter.
Už měl dnes dva závody. Odpadne.
Držte se ho a čekejte.
Po 300 metrech nastoupí rigor mortis.
Potáhnete ho na laně.
Hodně štěstí, Taylore.
- Pozor na Liddella. - Trenér říkal, že to nebude problém.
Chce si něco dokázat.
To trenéři nikdy nechápou.
Promiňte.
Jennie!
USA! USA! USA!
Kniha knih praví: "Ty, kdo mě ctí,
poctím.
Hodně štěstí. Jackson Scholz."
A odkud se bere síla
dokončit závod?
Zevnitř.
Do toho, Liddelle!
Jennie,
já věřím, že mě Bůh stvořil za určitým účelem.
Ale taky mi dal rychlost.
A když běhám,
cítím, že ho to těší.
Což zeleň kopců anglických
nezná těch dávných šlépějí?
NAŠI CHLAPCI JSOU DOMA!
Nechodil Boží beránek
po našich loukách rozkošných?
A neozářila Boží tvář
mračné naše pahorky?
A nebyl Jeruzalém postaven
na galejích pekelných?
Andy. On to dokázal.
Cože, brachu?
Honili se, jen aby mu stačili.
HAROLD SE OŽENIL SE SYBIL,
STAL SE FUNKCIONÁŘEM BRITSKÉ ATLETIKY
A ZEMŘEL V LEDNU 1978.
ERIC LIDDELL, MISIONÁŘ,
ZAHYNUL V OKUPOVANÉ ČÍNĚ NA KONCI 2. SVĚTOVÉ VÁLKY.
OPLAKÁVALO HO CELÉ SKOTSKO.
titulky upravil Goliash
www.titulky.com